PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jste v hlasové schránce
odboru sociální péče o děti.
Pro přečtení zpráv stiskněte jedna.
JOANNA
Chci děti zpátky.
Ukradli jste je! Kdo vám dal právo?
Další zpráva.
Nikdy vám už svoje dítě nepřivedu!
Najděte si něco...
Další zpráva.
Chcete o sobě něco vědět?
O lidech, co vám říkají, jak žít svůj život?
Kvůli vám jsem volil Trumpa...
- Ahoj, Jamesi. - Ahoj.
Čekám tu, děláte si srandu?
- Ne... Jakou práci. - Měl jste jediný úkol.
Do školy jsem už je vzal.
Víte co? Já ani nevím...
- Je to vaše vina. - Mám jen sedět?
Klienty nekrmíme.
Pardon.
Dobře.
Musí vidět, že jsem se změnila.
- Nezajímá je to. - Papíry nevyplním,
tak to po mě nechtějte.
Lékařská zpráva,
výpis ze školní docházky, podepsaný trojmo.
Já nemůžu. Já jen...
- Uhněte mi. - Tam nemůžete.
To vy!
Promiňte, teď jsem s ním.
Můj kluk je v pasťáku.
- Kvůli vám. - Pane, pojďte.
Kvůli vám!
Nesahejte na mě!
Já vám to nedovolím!
Máš čas?
Ne.
Ale díky za optání. Pojď.
Rozhodla jsi o Kevinovi?
Vím, že na přespání je dost starý, ale...
Vím, že je to můj problém,
a ne druhých rodičů, kteří jsou milí,
ale já ho tam nepustím.
- Jen... - Moc toho víš.
A co Tinny Alsop?
Pořád nemluví.
Říkám si, jestli je to jeho metodika přežití,
prostě přestat mluvit.
Co jiného můžou?
Mám jednoho klienta.
Vzácného, který dělá, co se mu řekne.
To jsem dlouho nezažila.
Pana Hughese?
Je zvláštní, že zrovna on je v takové situaci.
Na synovi mu záleží a udělal by pro něj všechno.
Hezké, že je nemusíš honit.
- Máš plány na víkend? - On je víkend?
Kamarádka pořádá párty před narozením dítěte.
Aspoň nebudeš o víkendu makat.
Nějak si to zařídím.
Užij si večer.
Kvůli mně i kvůli sobě.
Jednou za čas z toho potřebuješ vypadnout.
Mluvím z vlastní zkušenosti.
Dobře, zkusím to.
Tak jo.
...nová výstava, Pelosa a Menta Verde,
je k vidění v galerii...
- Ahoj. - Jste tam.
Jste tam. Tady Sam Hughes.
Vím, že jste to došetřila,
ale nevím, komu zavolat.
Nevěděl jsem, jestli to nevadí, ale...
Same, je Barry v pořádku?
Jo, vede si skvěle.
Jde o... o...
Víte, jak jsem jel do Ojai?
- Zaujal jste je? - Ne.
Vlastně nevím, možná, ale...
Bylo tam jedno velký zvíře.
Jeden jeho asistent jde na školu,
studovat práva nebo něco...
jako...
Nadechněte se.
Nabídli mi práci, jo?
Nejdřív mi to přišlo šílený...
ale on je dobrej chlap,
a dali mi benefity a za šest týdnů začínají...
- Máte práci? - Mám práci.
A kluka a sociálku na krku
a nevím, jaké budu mít hodiny
a jak ho budu vozit do školy...
Máte práci.
Tím se nás zbavíte.
Můžete mu zaplatit hlídání. To je skvělé.
Hej.
Ahoj.
Joanno, pojď.
- Jste tam ještě? - Jsem tu.
Co myslíte, mám to vzít? Je to dobré?
Je to reálné s Barrym a vším, co se děje?
Jsem na případu asi míli od vašeho domu.
Do půl hodiny můžu být u vás a probereme to.
Vážně?
Jo, paráda. Díky.
Skvěle. Tak zatím.
Dobře.
Máme fialové dny a žluté dny.
O fialových ho vozíte a Annette vyzvedává
a doma ho pohlídá Leah.
Ve žlutých vozí Annette, pak jde na hlídání
a Leah ho vyzvedne v pět.
Za dva týdny máte výplatu.
Zavolejte Nině, vezme si ho na odpoledne.
Je schválená sociálkou a finančně dostupná.
Fialové, žluté, Nina.
Jasně.
A co se stane, když se něco pokazí?
Zvládnete to.
- Tak jo. - A co vaše tchýně?
No...
Ano, můžeme se jí zeptat.
Udělá jí to velkou radost.
Přesně proto jí nevolám.
Barry už jí řekl, že chodí do kanceláře a že mluvil s lidmi.
Řekl jsem jí, že byl na terapii.
Jo, lhal jsem.
Budu dělat, že jsem to neslyšela.
Ve skutečnosti jsem slyšela horší.
Děkuju.
Myslel jsem, že budu v panice.
Víte...
moje žena vždycky šílela a já byl ten klidný.
Vtipkovali jsme, že ona je drak a já lanko.
Co umřela, připadám si jako drak já.
Pokud tu nejste vy.
Náhodou se necítíte jako lanko, že?
Takže...
Nikdy jsem asistenta nedělal.
Co mám nosit? Oblek, kravatu?
Vzala bych si košili
a kravatu do kapsy.
A uvidíte, co mají na sobě ostatní.
Vidíte? Tohle by mě samotnýho nenapadlo.
Proto tu jsem.
Pomáhat Barrymu.
A to dělám.
To, co děláte, je velká věc.
Vážně velká.
Bude nám to fungovat.
Nám?
To jsem dlouho neslyšel.
ELEANOR
Kdy jsi šla spát?
Před deseti minutami.
Kreslila jsi?
Musíš spát, zlato.
Jak mám spát, když se to děje co hodinu?
Kdy to skončí?
Už brzo.
Jo?
Musím se osprchovat.
Já se chtěl jít osprchovat.
- Osprchuju se první. - Dobře.
Já v tuto školu věřím.
Věřím, že vám dá dobré základy pro uměleckou kariéru.
Naučíte se tu základy a zdokonalíte své schopnosti,
a přitom můžete chránit i život své sny.
Chodila jste tu?
Jo.
Byla jsem tu jako doma.
Od první chvíle.
Jistě, ale máte kariéru?
Jako umělkyně? Nebo děláte tohle?
Ne, většinou jenom čistím stáje.
Tohle je spíš bokovka.
Pokýval hlavou, to je nejvyšší pocta.
- Já ji nedostala. - Nezasloužíš si ji.
Dobře, jsem umělkyně.
Dnes ráno
jsem dokončila grafické paměti, které jsem začala tady.
- Gratuluju. - Díky.
O čem jsou?
O mojí rodině.
Přesněji o matčině rodině.
A jsou poněkud...
Pojďme do keramického studia.
Třeba tam zrovna budou mít kritické sezení.
- Chcete? - Jo.
Jo?
Ano, prosím.
Víte, co to je?
- Ne. - Vysvětlím vám to.
Děkuji.
Není to s ním lehké.
Se mnou také ne.
- To nic. - Ale vy...
to s ním umíte.
Není zač.
Prosím.
Promiňte, to nejde.
Nemohu mluvit o jeho předpokladech pro přijetí...
Ne, to je pro vás.
Není to úplatek, jen...
Mám na to instinkt.
Jsme tu ještě dva dny. Zítra je UCLA.
Pošlete mi ráno svůj rukopis
a probereme ho v pátek u snídaně. Bydlíme v Peninsule.
No... je to jen první verze.
To říkají všichni dobří autoři
i po desáté verzi, takže...
Pokud chcete, pošlu vám to.
Výborně. Jsme domluvené.
Děkuju.
Hodně štěstí.
Panebože.
Ahoj. Já jen...
Ahoj. Tak jo.
- Hádej, co se stalo. - Co?
Prováděla jsem jednu matku se synem
a zmínila jsem se, že jsem ráno dokončila knihu.
Tys ji dokončila?
- Jo. - Neřeklas mi.
O to nejde, spal jsi. Takže...
- Jde o to. - No dobře.
Chtěla jsem to nechat uležet,
což se nestane,
protože ta žena je literární agentka z New Yorku
a chce si to přečíst.
Trvá na tom, takže si to přečteš,
protože nikdo jiný...
Počkej. Pořád nechápu,
že nebýt cizí ženský, nikdy bys mi to neukázala.
Což je asi tvůj kreativní proces.
- Jo. - Radši pozdě než nikdy.
Nechtěla jsem,
- protože Levi mi dával rady. - Nejsem Levi.
Já vím, že nejsi.
Proto chci, abys to přečetl,
což je hlavní, i když jsme k tomu došli oklikou.
Co kdyby jednou nešlo o nás?
Co kdyby šlo jenom o mě?
Dokončila jsem to.
Já.
- Ty. - Já.
Ty.
Dobře.
Kde máš auto?
Tudy.
Chceš do dresinku česnek? Nebo hřebíček?
- Drcený? - Klidně.
- Nech mě, čtu si. - Fajn.
Promiň.
Co?
Jenom cibule.
Jdu se osprchovat.
Za hodinu tu všichni budou.
Panebože.
Je to dobře?
Pane. Bože.
Miluju tě, díky, ale můžeš být konkrétnější?
- Ta metafora. - Jo?
Je perfektní.
A příběhy jsou překvapivé
a jiné.
- A jak se to nakonec spojí? - No?
A kresba? O kresbě jsi nic neřekl.
Nic neříkáš.
Víš vůbec, jak jsi dobrá?
Fakticky?
- Fakt. - Fakt?
Fakt.
Panebože.
Nepožádá tě, že?
Co? Ne, ani spolu nebydlíme.
Jo, bydlím s ním já.
Probudím se a je tu, nasnídáme se,
cestou do práce ho vezu do restaurace.
Dokonce jsem mu i vyprala.
Vlastně spolu chodíme kromě sexu, který tu pořád slyším.
Promiň.
Jen mi chybíš.
Je to dlouho.
Chodila jsi ke mně do obchodu.
Zase začnu.
Jenom... Dělali jsme si hnízdečko.
Chápu.
Nemáš pocit,
že trávit spolu každou noc,
je trochu rychlovka?
Tak to začalo i s Levim.
Jenže on není Levi.
To jsem neřekla,
ale ty jsi Nellie.
To jsou Dante a Dee.
- S Dantem neflirtuj. - Oukej.
- Je mimo. - Co děláš?
Je mimo.
Čau, Primo!
Můžu flirtovat s ní?
Ano.
- Jsem Gigi. - De'Andra.
- Těší mě. - Říkej mi Dee.
- Těší mě, Dante. - Jak je?
Jak to jde?
- Tady bydlíš? - Že?
- Jak se máš? - Krásně voníš.
Dante, krásně voní.
Jo, voní jako LA, protože se sem vrátila.
Jo. Na dva týdny.
Mám pauzu a pak se vracím do školy.
Dva měsíce, týdny, dny, hodiny a minuty.
Beru všechno.
A vůně...
To voní jako...
- Kohout na víně. - Jo.
Páni. Vysoká laťka.
- Já dělala salát. - Prská.
A sýr.
Můžeme otevřít víno?
Máme bílé, ale co červené?
- Ne, to... - Čekáme na Troye?
Já rozhodně ne.
Neviděla jsem ho, co skončil.
- Co? - Skvělé.
- On skončil? - Jo.
Proč to nevím?
- Já to vím. - Ty?
S tebou se vidím.
Stejně se mu tam nelíbilo. Napíšu mu.
- Ahoj. - Vybuchl mi telefon.
Dopíšu to. Tak jo.
Potřebuju jídlo a víno.
- Same. - Děláš punč?
- Není to moje párty. - Ahoj.
Kdo ti tolik píše ve středu?
- Slyším víno? - Ahoj, jsem Troy.
- Jsem Dee. - Dante.
- Jasně, Samův bratranec. - Jo, přesně. Proč?
- Řekl ti o mně? - Že jste jako bratři.
- Troyi. - Ahoj.
Jsme bratranci, to je lepší.
Rodina i přátele. Že jo?
Kdo tu tomu velí?
To je hudba jak u tety.
Fajn, tak jo.
Sam miluje klasickou hudbu.
Pouštěj si ji sám, ale tohle je večírek.
Space rock? Trip-hop?
New jack swing?
New jack swing.
Vidíte?
Muži omdlévají častěji než ženy.
Tomu věřím.
Vidí katétr, omdlí.
Slyší o katétru, omdlí.
Jeden viděl jenom tác s nástroji a omdlel.
- Prásk a už leží. - Nene.
- Já taky, nesnáším krev. - Takže ty taky.
Nejvtipnější, co kdy viděl,
byl Dante, když viděl, jak mi teče krev z nosu.
Jenom couval a prej: „Ne, ne, ne!“
Jako by to bylo nakažlivý!
Jo, celej on.
- Schovej to. - Promiň.
Neviděla jsem tě týdny.
Nechceš zítra do Pour Vous? Já nás tam dostanu.
Proč se s tím hrozným klubem snažíš?
- Vypadá to tam blbě a nepustí nás. - Víš co?
Otevřu šampaňské, proč ne?
Kdo vlastně chce levné koktejly
na oprýskaným stolku?
Já.
Fajn, tak se bav.
Jak se vůbec znáte?
Pracujeme spolu. Pracovali.
Ty, ty s Eleanor.
Protože jsem... starší než ona?
Jen o pár let.
Spíš jiná.
Jo?
Gigi je z Dearbornu, odkud jsou mí prarodiče.
Její rodiče měli sdílenou péči,
ale táta měl přítelkyni Sheilu...
Sheilu.
A Margot dostala velký akční film v Austrálii
a nechtěla strčit Nell na čtyři měsíce k cizím,
tak ji dala k jejím prarodičům...
A prarodiče mě na čtyři měsíce strčili k cizím.
- K ní. Hlídala mě. - I když jsem starší o dva roky.
- Je to směšné, ale... - Směšné.
Byly jsme jako srostlé.
Já se pak odstěhovala sem.
Psaly jsme si dopisy, chápete?
Jsem stará. E-maily neexistovaly.
Vůbec.
To je boží.
Když mluvíme o psaní,
chci pronést přípitek.
Chci pronést přípitek.
- Na mou Eleanor... - Ne.
- Zlato, ne. Lidi mají hlad. - Protože dnes...
dokončila svou knihu.
- Gratuluju! - A je úžasná.
- Na zdraví El! - Na zdraví.
- Na zdraví, Nellie! - Gratuluju!
- On se plete. - Na zdraví.
Úplně se plete.
Říkáš, že nejsem objektivní?
Říkám, že jsi pošetilý, drahý.
- Ani mi to neřekla. - Spala jsi.
Mně nejdřív taky ne.
- Četl jsem to. - Já chci.
- Můžeme všichni? - Ještě to není.
Chce to ještě práci.
- Není to. - Jsem v tom?
No rozhodně. Ty jsi tam hlavní.
Ne... ještě to není.
Můžu jim o tom říct?
Je to o identitě.
- Zastav mě, kdyby něco. - Jo.
Jmenuje se to...
Camaleón.
Jako chamelon.
- Přesně. - Jasně.
- Je to pět příběhů. - Říkanek?
Není to... ne.
Není to kniha pro děti, ale pro dospělé.
- Jsou to pohádky. - Historky.
Příběhy z minulosti, přítomnosti
a budoucnosti, spolu.
- Propojené. - Jo.
Všechny se v sobě prolínají.
Jako chameleon.
- Přesně. - Jasně.
Je to pro děti?
- Ne. - Je to grafický román pro dospělé.
A kresba je...
Dechberoucí.
- Děkuju. - Je to skvělé...
Je to příběh její matky, že? Je napůl Mexičanka, a vždy
se tvářila, že je bílá,
- a El je ze čtvrtiny. - To není vše.
Vůbec to není vše.
- Je na tom spousta práce. - Tváří se, jo?
Taky jsem to dělal, ale už
na to seru.
Ale...
V duchu doufám, že lidé budou překvapení, až se o mně dozví.
Je to ujetý?
Tvrdíš, že nejsi bílý?
Ne, ne.
Tvářím se, že jsem hetero.
To bylo deset let zpět, zlato.
Jo, možná.
Tam ale jde o mnohem víc.
Je to o...
no, o ztrátě identity.
Jak se ztrácíš v čase, že?
- Že jo? - Jo.
Můžeme se už najíst?
Netušil jsem, že je Margot z Mexika.
Vedení jí řeklo, že jí to přitíží,
takže jí řekli, ať to tají.
To je tam taky.
Kdy do hry přichází camaleón?
No...
Těžko se to vysvětluje, když to nečtete.
Dávalo by to větší smysl...
kdybyste to viděli.
Je to metafora asimilace,
protože chameleón se mění.
Začíná to tak,
ale také ne.
Pak se to... změní.
Tak trochu.
Je to...
Část se odehrává ve vzdálené budoucnosti,
kde existuje jediný jazyk,
dokud mladá dívka nezjistí,
že dřív existovat i jiný,
a když se ho snaží znovu najít,
ohrozí tím dokonale ovládanou společnost
a musí se vydat na útěk.
Nejsou paměti o tvoji osobě?
Takže žiješ v budoucnosti?
Částečně je to o mě.
Hlavním příběhem je minulost mojí rodiny,
ale točí se kolem toho další příběhy...
jako co se stane, když...
nám vezmou věci, které tvoří naši...
identitu.
Třeba jazyk,
zemi
nebo kulturu.
Vážně tvá máma nesměla mluvit španělsky?
Mluvila jsi s ní o tom?
Moc o tom nemluvila.
Ukaž jim chameleona.
Z posledního příběhu.
Víš?
- Dobře. - Proč potřebuješ budoucnost?
Steampunk je překonanej.
A co má bejt ten stadion Dodger?
Jo, nepotřebuješ lekci z dějin,
když čteš komiks, ne?
Není to lekce z historie.
Je to jen soubor příběhů,
který se ptá, jak a proč ztrácíme identitu.
A co se stane.
Je to...
Dává to větší smysl,
když si to přečtete celé.
Ale je to dlouhé, nemáme čas.
- Radši si dáme dezert. - Zpátky ke stolu.
- Já jsem fanda Dodgers. - Je to krása.
- Nádhera. - Jo.
Budeš dělat spin-off?
- Je to dobré. - Myslela jsem...
- Má to skvělou dynamiku. - Já nevím.
Ty různé styly vypadají...
Je to stejná osoba?
No propáníčka.
Víte, kde je Troy?
Dává si levnej koktejl v Pour Vous.
Označil se na fotce jako bych to pak neviděla.
Pomůžete mi? Troy je prostě...
Líbil se ti chameleon
nebo tě zmátl?
Promiň.
Miluju tě.
Promiň. Ani jsem ti nepomohla s nádobím,
ale chtěla jsem si sepsat námitky ostatních.
Mně uklízení nevadí.
Já jenom nevím, jak mám...
Nikdo se na ničem neshodl
a nevím, jak popsat zmatek, aby dal příběh smysl.
Zkus nad tím přemýšlet takhle.
Vytvořila jsi něco úžasného, co všechny nadchlo.
Takže je to zvláštní, ano?
Věř svému pohledu. Víš, že to vyjde.
Myslíš?
Víš, já...
komiksy moc nečtu.
Čteš je ty.
Myslím, že pro mě je to trochu opojné, ale...
Počkat, je to opojné?
Ne, jenom... Myslím...
Nakreslila jsi to
vtipným a zajímavým způsobem.
Pak jsi přidala text a je to...
Je to intelektuální.
Jako dizertace.
Což je výborné, protože,
je to moc chytré, ale...
Nemůže to být zároveň i zábava?
Trošku to odlehčit?
Ne.
Ne, protože komiksy jsou odlehčené.
Grafické romány ne.
To je spíš literatura.
To je stejné,
jako by chtěli, abys zahrál Chopinův „Pohřební pochod“
veseleji.
Udělat to můžeš, ale nebude to...
nic extra.
Fajn, tak čeho se bojíš?
Je to dobré, je to tvůj svět.
Zlato... já ti věřím, jo?
Věř tomu taky.
Jasně.
Tak opojné, jo?
JOANNA
Haló?
Joanno, nechci obtěžovat.
Proto tu jsem. Co se děje?
No, zjevně...
Annette a Leah spolu nemluví, co se Dante odstěhoval.
Takže Annette zapomněla,
že Leah má v pondělky zkoušky z kongresu,
a jela na oběd do Beverly Hills
s majiteli její nové restaurace.
Nevím, kdy to skončí,
takže musí požádat nového šéfa, aby mě první den v nové práci
pustil dřív, abych vzal Barryho na fotbal.
Já ho vyzvednu.
To přece nejde.
No, pokaždé to nepůjde, ale jednou ano.
Máte první den v práci,
kterou potřebujete, abyste se mě zbavil.
Pomůžu vám.
Zachráníte mi život.
Děkuju.
- Užila sis víkend? - Ano.
Na třetí mám lékaře,
tak si vezmu práci domů, ano?
V pořádku.
Dobře.
Pane Kazemi, tady slečna Kassemová. Připomínám,
že právníci vás počkají doma v pět hodin.
Zavolejte, kdybyste potřeboval.
Vím, že je to vážné,
ale Barryho to stresuje, takže můžete...
Kdyby šlo jen o jedno, tak možná.
Ale nekomunikuje.
Já jako malá taky ne.
Nevím, co s ním je,
ale hrozil klukovi, že ho zastřelí.
Klukovi, kterého shodil na zem.
Máme tu pravidlo jedna ku jedné. Jedna rána, jeden zákaz.
To schvaluju,
ale měl teď doma velké změny.
Nestalo se to tento týden poprvé.
Ještě jednou a...
Budete ho muset z družiny vyloučit.
Já vím.
Ukážeš mi, co vybarvuješ?
Řekneš mi, co potřebuješ?
Podíváš se na mě aspoň?
Ne.
Neslyším tě.
Ne!
Měla jsi vyzvedávat, takže volali tobě.
Měla jsi zavolat Joanně
a říct jí, co se děje.
- Vybil se mi telefon. - Jako vždy.
Neumíš si ho přes noc nabít?
Proč na mě řveš? Je v pořádku.
Má ho Joanna.
Měla bys jí za to být vděčná.
Nebo co? Vykopneš mě?
Dámy, ať se tu děje cokoliv,
držme se Barryho.
Barry. Vždycky jde o Barryho.
Pomáháme si, to totiž rodina dělá.
Celá ne.
Dobře, upravila jsem plán.
Annette ho odveze a já vyzvednu
a přivezu sem, než se Leah vrátí.
V pondělky se o něj postará Moses.
Máme čtyři dny.
Tak ještě čtyři.
- Kde je Barry? - V pokoji.
Budeme vedle.
- Uvařila jste. - Objednala jsem pizzu.
Platila jste ji?
Nechám si to proplatit.
Tati, neřekls mi, jak bylo.
Měl jsem spoustu kávy
a psal poznámky na schůzce.
A poslouchal umělkyni tak hezkou, že sis nevšiml, že neumí zpívat.
- Takže dobrý. - Parádní. Díky.
Za tohle a za všechno.
Neděkujte mi.
Je to moje práce.
- Pizza! - Pizza!
Konečně usnul.
Jestli to udělá znova...
Zavolám vám. Měl jste první den.
- První den. - To se musíte soustředit.
Začal aspoň ten druhý?
Já nevím.
Zeptám se.
Já bych taky neměl.
Nemám ráda pivo.
Nechutná mi.
Nabídl bych vám něco jiného, ale mám tu jen mlíko.
Víte,
možná tomu na chuť přijdu.
- Ne, vůbec. - To nic.
Říkala jste, že vám rodiče...
vybrali manžela?
To se ještě děje?
Domluvené sňatky se dějí všude.
A většinou fungují, tak o čem to vypovídá?
Ale vaše matka je bílá, ne?
Ano, a konvertovala,
takže je stejná maronitka jako on,
a domluvený sňatek byl její nápad.
Mohla jsem odmítnout, ale tehdy bych se sešla s kýmkoliv,
a z něho se vyklubal skvělý chlap.
Pan Kassem.
Teď je to doktor Kassem.
Musí to pro vás být zvláštní.
Ne, vůbec ne.
Jenom...
to k vám nesedí.
Tehdy to bylo jediné, co jsem znala.
Bylo to bezpečné.
Neviděla jsem to objektivně,
ale ukázalo se, že chce manželku, nikoliv partnerku.
Neměla bych vám to říkat.
Ne, prosím.
Jaký byl?
Byl...
idealistický a vášnivý,
a potkat se v Libanonu,
zůstali bychom spolu 71 let,
a ne jenom dva roky.
Lepší pro oba.
Jeho...
Co?
Jeho jméno...
je Sam.
Já vím.
Ale přátelíme se
a v Chicagu má novou snoubenku,
která je rodinně i nábožensky založená,
což on přesně potřebuje.
A co vy?
Já mám sebe,
což potřebuju já.
A svou práci?
Kde napravujete zničené lidi, rodiny a děti...
Já nic nenapravuju.
Jen vím, co někdo potřebuje.
A jak už asi víte,
když zjistím, co kdo potřebuje,
začnu ho s tím šikanovat.
Ale hezky.
A co vaše potřeby?
Co?
Je to prostá otázka,
ale nevím, jestli se na to zeptal někdo kromě mě samé.
A?
Promiňte. Nenudím se.
Jste unavený a chcete se vyspat.
Pojďte.
Pravda, ale pořád chci odpověď.
Povíte mi ji zítra.
Vezmu nějakou...
indickou.
Leo, radši už zhasni.
ELEANOR
Zmítám se na místě
v pomalém disku.
Sklenička pro svaté
a úklona ulici.
Přemýšlím.
Co si všichni myslí?
Jsem ráda, že jsem přišla.
Ale nemůžu se dočkat, až odejdu
Vyklouznu
ti z ruky.
Nechám tě tančit s duchem.
Vyklouznu
ti z ruky.
Nechám tě tančit s duchem.
Necháš se pomalu utancovat k smrti?
Necháš se utancovat?
Necháš se pomalu utancovat k smrti?
Pomalu.
Necháš se pomalu utancovat?
Necháš se pomalu utancovat k smrti?
UVIDÍME SE V 8 TADY.
Ahoj.
Dokončilas knihu?
Jsem na tebe pyšná!
A jsem ráda, že to slavíš se mnou.
Jo, ale ráno jdu za agentkou, nesmím to přehnat.
Dobře, vypadaj živě.
Musím se vyspat, to zvládnu.
Mikrospánky.
Drž telefon a když usneš,
těsně ho chytíš.
Dělal to Einstein.
Držel sice tužku, ale stejný koncept.
- Jo. - Pomáhá to.
Jen abys věděla, Troy je uvnitř,
protože šel ven na cigáro.
Troy tu je? Proč čekáme frontu?
Neví, že tu jsme. Zatím.
Geej.
Já vím.
Ale není to, jak si myslíš. Je to horší.
Přišly jsme ho stalkovat?
A moji náhradu, co si našel.
Panebože.
- Nechtělas jít ven se mnou? - Chtěla.
Odkdy se ti tohle příčí?
Zapomnělas na to, jak sis myslela, že tě Levi podvádí?
A my ho sledovaly,
a zjistily, že se ti bál říct, že jde na vyčištění tračníku?
Jsem unavená.
Musím domů.
Ne, prosím.
Nemůžu tam jít sama.
Musím ji vidět.
A aby on viděl, že jsem ji viděla.
Když je tvá žena a milenka v jedné místnosti,
musíš si vybrat ženu.
Co?
Myslela jsem, že šel za lepším,
a teď se schází s ní.
Jak si nemám myslet, že tu je o mě?
Víš co? Jsem vyčerpaná.
Neměla jsem chodit.
Přišla jsem, protože jsi se mnou chtěla ven, protože ti chybím, ale jde ti o tebe.
Promiň.
Nevěděla jsem, že tě tak unavuje mi pomáhat.
Teda, jo.
V týhle chvíli to docela odpovídá.
A kdy jsme spolu byly venku,
když já nepomáhala tobě?
Panebože.
Promiň, ale...
radit ti, vybírat šaty,
vozit pečené kuře 20 mil přes celé město.
Tvoje verze, že děláš všechno pro ostatní,
je velice, velice subjektivní.
Nevidíš, to protože...
vidíš jenom jeho.
Zase.
- Ne... - Nellie.
Nellie, jsme skoro tam!
Nellie!
Ahoj.
Pardon, šla jsem cvičit.
- Nemohla jsem najít posilovnu. - To nevadí.
Děkuju.
Co si dáte k pití?
Nebudeme tu dlouho, díky.
Jak to uděláme?
Nevím. Jak to obvykle chodí?
Prvním autorům
obvykle řeknu, že jsou nadaní,
ale musí se snažit,
že první kniha je nácvik na opravdovou
a pokud chtějí opravdovou kariéru,
musí začít znovu s něčím novým.
A to je... obvyklé.
Jste nadanější než většina
prvních autorů, které znám.
Vaše kresby jsou evokující,
styl je specifický a chytrý a máte
nádherný rytmus slov.
Děkuju.
Metafora chameleona
už existuje,
ale pro zobrazení asimilace ještě ne.
Bylo to unikátní, nové zobrazení starého nápadu.
To jsem přesně...
Zklamalo mě, že to ostatní
nebylo zřejmé.
Věty působily neosobně a nehotově.
Když jste práci představila,
myslela jsem, že zkoumáte více příběhů, aby pocit tragédie časem rostl,
ale byly to jen stíny,
- neobjevené cesty... - Ano.
...po kterých jste měla jet.
Působilo to trochu...
lehce.
Původně jsem dělala pět jiných příběhů
se stejným počtem slov, a potom...
se stalo, o čem mluvíte.
Tu verzi bych si chtěla přečíst.
Mohu...
Teď špatná zpráva.
Aha, ona je i špatná.
Minulý týden Pantheon koupil grafickou novelu
o Syřance, která se přestěhuje a asimiluje.
Je to mezigenerační velká věc,
vyjednávají o filmových právech.
Jo, ale tohle je
jiné, je to o latino-americké zkušenosti.
Ano, ale v tomhle světě jedna kniha vyruší druhou.
Rámování, několik časových linií,
skutečná a alternativní historie...
Podobnosti vaši knihu zabijí.
Řeknou, že jste ji zkopírovala.
Je mi líto.
A vím, že mi teď nevěříte,
ale jestli v sobě máte jednu knihu,
máte i další.
Řekls, že to mám dokončit.
- Dokončilas. - Jo.
A pak jsem ji kvůli tobě odlehčila.
- A jí se to nelíbilo. - Tak to není.
Vždyť má něco podobného.
Proč to nechápeš? Je to mé životní dílo.
- Jsem zničená. - Životní dílo?
- Musím začít znovu. - Je ti 26 let.
Jak můžeš? Děláš si srandu?
- Je to jeden názor. - Fakt?
- Koho zajímá jeden názor? - Mě!
Zajímají mě názory ostatních.
že mi z té knihy nic nezbylo,
nejsem to já.
Jsi to ty, je to Dante, je to Gigi,
je to Troy.
- Zlobíš se i na ně? - Ne.
Oni mě nedonutili ji roztrhat a odstranit všechno zvláštní.
To jsem neudělal.
Podporoval jsem tě.
Jsem na tebe pyšný.
Ani jsem ti ji nechtěla ukázat.
Já vím, a to je na hovno.
Ale nemůžu za to.
Kdyby ses vyspala, dojde ti...
Je to moje vina. Měla jsem si věřit.
Měla jsem večeři zrušit a neposlouchat tě,
ani tvoje poznámky.
Chtěl jsem pomoct.
Pomoz mi tak, že budeš při mně.
A nelez mi do hlavy.
Nezpochybňuj mě.
Nikdo mi nelezte do hlavy.
Víš, že nemusíš nikoho poslouchat.
Fakt? A jak to jde tobě?
Co děláš?
Nikomu svou hudbu nezahraješ?
Jak ti to jde? Co jsi prodal?
Klidně na mě buď naštvaná.
Dal jsem ti jen názor.
Změnila sis to sama.
Nejsem zodpovědný ani se neomluvím za tvoje volby.
Rozhodla jsem se, ano.
Taky se rozhoduju, že budu spát sama.
Teď to přeháníš.
Tohle je absurdní.
Nemáš důvod...
Neslyšels, co se stalo?
Chtěla jsem to udělat podle sebe,
a prý přeháním?
Takže tu nikoho nezajímám!
Seru na to.
I na tebe!
JOANNA + ELEANOR
- Ahoj. - Ahoj.
Projdeme si rozvrh.
Kdo tě vezme do školy?
Barry, takhle ne.
Jste dost snaživá.
Jsem v terénu, kontroluju klienty.
Dobře, jdeme do školy.
A já do práce.
Chybí mi batůžek.
Je tam, kde sis ho včera nechal.
- Děkuju. - Jdeme.
Hlasování.
Ukaž.
- Modrá, rudá. - Fajn.
- Jdeme. - Je to kravata.
Jsem ještě nervóznější než včera.
Setřeste to ze sebe.
- Takhle? - Spíš...
Jo.
- Setřást. - Setřást?
- Uvolnit nervy. - Jo.
Vidíš, Barry.
Fajn.
- Červenou. - Tak jo.
Fuj.
Lourdes tě včera v noci slyšela.
Promiň, že jsem nezavolala.
No, tak tu jsi.
Jo.
Sam?
Jo.
Řekla jsi něco, co jsem nechtěla slyšet,
ale ví, že je to pravda.
Ale když ti to řeknu,
nechovej se, žes vyhrála.
Dobře.
Zjistila jsem,
že moje kreativita a produktivita,
smysl celého mého já
je neodmyslitelně spojený s lidmi kolem mě.
Proč, když jsem sama, vím přesně, co chci,
ale když do toho někdo vstoupí,
hned jsou důležitější než já?
Levi toho zneužíval. Totálně toho zneužíval.
Ale Sam naštěstí ne.
Ale bojím se, že je to jen proto...
Že zatím neví jak?
Jo.
Prostě...
mě zná jako Eleanor.
Silnou, sebejistou osobu.
A chce mě takovou. Ale já jsem i Nellie.
Když mi pochválí účes,
nosím ho celý týden.
Je to...
Tobě lidi mluvili do života pořád.
Máš fanoušky,
máš svůj tým, máš kritiky.
Lidi jsou placení, aby tě recenzovali.
Jak si je nepouštíš do hlavy?
Proč nejsi konstantně paralyzovaná?
Víš,
ty hlasy nikdy neodblokuješ.
Nemůžeš.
Musíš se naučit ovládat hlasitost.
Někteří lidé začnou na šestce,
ale pak zvýší hlasitost na desítku
a pak už neslyší sami sebe.
Takže ztratí perspektivu.
Jako mladá jsem se naučila
poslouchat jen to, co potřebuju.
A...
zbytek prostě vypnout.
A bylo to skvělé pro mou kariéru,
ale špatné pro život.
Sam je skvělý muž.
Já vím.
Neřekla jsem, že pro tebe není dobrý, jen bylo brzy.
Jo.
Potřebuješ dýchat, Eleanor.
Sednout si...
a poslouchat vlastní hlas.
A snad mu i věřit.
Jsem těhotná.
Ví o tom?
Ne. Udělala jsem si test nahoře.
- Řekneš mu to? - Já nevím.
Já nevím.
Můžu tu chvíli zůstat?
Eleanor...
Můžeš přicházet, odcházet,
zůstávat, nebrat mi telefony,
ale já tu pro tebe vždycky budu.
Ať se rozhodneš jakkoliv,
tak já tvou volbu podpořím.
Do hajzlu.
Jo.
Běž pryč!
Chci soukromí!
Soukromí je pro lidi, kteří se nepokreslí fixama.
- Běž pryč! - Same?
Barry? Ahoj.
Co se děje?
- Celý se pokreslil. - Alkohol pomůže.
Mám ho potřít alkoholem?
Nebo opalovacím krémem. Máte nějaký?
- Asi mi zrovna došel. - Opalovací krém?
No, já...
Ne.
- Co se stalo? - Já nevím.
Dobře. Kamaráde?
Mohl bys nám trošku pomoct?
- Jo? - Chceme ti pomoct.
Ale když nám řekneš cokoliv,
cokoliv, proč jsi to udělal,
tak to pomůže.
Dobře.
Půjdeme na chvilku ven a dáme ti prostor,
protože je to otrava, když se tě dospělí
pořád vyptávají.
Já to udělal.
Nic jsi neudělal.
Já strýčka Danteho vyhnal pryč.
Je to moje vina.
- Víš o tom něco? - Nic netuším.
Všichni mě teď nesnášejí a...
Poslouchej, kluku.
Já ti pomůžu, jo?
Ale musíš mi říct, co se děje.
Našel jsem tu zbraň
a Leah teď nesnáší tetu Annette
a teta Annette nesnáší Leu.
Počkat.
Zbraň?
Barry...
A věděl jsem, že si to nemám brát
a hrát si s tím,
ale stejně jsem to udělal.
A teta Annette řvala na strýčka Danteho
a on musel odejít.
A pak...
A on je pryč a všichni mě nesnášejí.
Je to moje vina.
Neřekla jsem to, protože je po všem.
Je pryč.
Nechtěla jsem Barryho ohrozit.
Je po všem?
Nutila jsi šestiletého kluka lhát tátovi.
Nutila jsi lhát svou dceru. Sama jsi mi lhala.
Věřil jsem ti.
Nebyla nabitá.
Bože.
Same, víte, co musím udělat.
Měl jsem to udělat jinak, víte?
Měl jsem...
Neměli jsme sem jet.
Takhle to být nemělo.
Nemůžu ignorovat, co se stalo.
Vaše není stabilní, a mám-li být upřímná, věděla jsem to hned.
Jestli nahlásíte, že tu našel zbraň,
vezmou mi ho.
Když to neudělám a Barrymu se něco stane
- a někomu ublíží... - To se nestane.
Dante se sem na míli nepřiblíží.
Máte mé slovo.
Tím se nic nemění.
Potřebujete opravdovou pomoc.
Myslel jsem, že ji mám.
Vy napravujete věci. Napravte to.
Nemůžu ho ztratit.
Nejde o vás.
Možná to působí chladně,
ale musím zavolat nadřízené.
Je mi líto.
Odsud nezavoláte.
- Ahoj. - Ahoj.
Sluší ti to.
Díky.
Promiň, že jsem nevolala.
Ach ne.
Bylo to nejhorších deset dnů mého života.
Chci se omluvit...
že jsem ti vlezl do hlavy.
Nevěděl jsem, že ti na mém názoru tak záleží.
Nikdy se mi to nestalo.
Záleží mi, co si myslíš.
Teď už to vím.
A v budoucnu si budu dávat větší pozor...
- na tvoje pocity. - Same, jen...
Ne, jenom...
Přestaň. Pusť mě ke slovu.
Protože...
Až to řeknu, tak si promluvíme.
- Fajn. - Ale miluju tě.
Miluju tě víc, než kohokoliv jiného,
víc, než jsem považovala za možné, ale...
Překlad titulků: Petra Babuláková